Bravo! Fenomenalt!
Er dirigenten komplett idiot, eller? Vi gjennomgikk tempoet seks ganger!
Det er adagio, adagio, adagio. Vi er ikke travhester!
- Jeg er lei for det. - Ikke vær lei for det!
Få det riktig! Nå går poesien tapt.
Og du skal banke når du er klar i kisten.
- Jeg fikk ikke puste. - Du er ikke ansatt for å puste!
Det var første gangen hennes.
Vi gjennomgikk nummeret hele ettermiddagen.
Jeg må vite når jeg kan stikke inn sverdet. Du kunne vært død!
Og da hadde jeg fått blod på kostymet mitt.
Mr. Wei Ling Soo, De var som alltid fremragende!
- Kan jeg få autografen Deres? - Autografer er for åndssvake.
- Jeg vil bevise at jeg har møtt Dem. - Det beviset vil jeg helst unngå.
Tenk om De ble tatt for sodomi.
- Ja! - Stanley?
Burkan! Hvordan går det, Howard?
Glimrende. Du er fortsatt verdens beste.
Tross alle huleboerne jeg sliter med.
Du er fortsatt perfeksjonist, snobb og elskelig som en tyfus-epidemi.
Kan jeg for at jeg er omgitt av snikmordere?
Men du holdt oss trollbundet.
Den siste effekten der du forsvinner fra sarkofagen og bort i stolen...
Jeg har et forsvinningsnummer i min forestilling, -
- der jeg flytter assistenten over scenen i en amerikakoffert, -
- men det kan ikke måle seg med ditt nummer.
Jeg fant opp effekten selv. Hvis du er snill gutt, og vi får tid, -
- skal jeg lære deg det. Det er veldig enkelt.
- Det er spektakulært. - Så fint å se deg.
- Hvor lenge er det siden sist? - Minst et år.
- Og turneen går bra? - Ganske bra. Det er siste uken.
I Barcelona forgudet de meg.
Og du gjetter aldri hvem som kom i Zürich.
Enid Paxton. Hun lille fra skolen.
Hun var assistenten vår.
Du saget henne i to. Jeg skar av hodet.
Ja, hun var sprek. Hvordan har hun det?
Fint. Du så nesten ikke arrene. Men hun er fetere enn elefanten min.
- Søte, lille Enid med krøllene? - Tidens tann kan være grusom.
Livet er heslig, dyrisk og kort, som mannen sa.
Var det Hobbes? Jeg tror jeg ville likt Hobbes.
- Skal vi gå ut og ta et glass? - Ja, og høre hvordan det går.
- Stanley, du må hjelpe meg. - Jaså, ugler i mosen.
Jeg spanderer en whisky.
Catledge-familien er skjønne mennesker.
Caroline er en gammel venninne. Rik familie fra Pittsburgh.
Faren ble millionær på kull.
De tilhører sosieteten og eier flere villaer, også en i Sør-Frankrike.
Saken er at det bor en ung kvinne hos dem.
Hun har fått dem til å tro at hun er synsk.
Ikke enda et falskt medium! De er rene pesten.
- De er opptatt av det hun spår. - Og hun sier det de vil høre.
- Og vil ha betalt for gode nyheter. - Riktig. Hun er visst veldig søt...
Det skader aldri en svindler.
Brice Catledge, Carolines bror, som arver familieformuen, -
- sier han er forelsket i henne.
Jeg vet ikke hvem jeg avskyr mest.
De som narrer de godtroende, -
- eller de godtroende ofrene, som kan ha det så godt.
Brices søster, Caroline, er gift med en lege, en psykoanalytiker.
Han krever at to vitenskapsmenn er vitne til seansene hennes.
Vitenskapsmenn er de letteste å lure.
Pinlig nok har jeg sett mange av seansene hennes, fra alle vinkler.
Og jeg fant ikke noe tvilsomt.
Jeg gransket alt som skjedde, og jeg kan jo alle knepene, -
- men jeg klarte ikke å finne noe som helst mistenkelig.
Jeg har begynt å tvile på min egen sunne fornuft.
- Kanskje hun er ekte. - Det fins ikke noe "ekte" der!
Det er humbug alt sammen.
Fra seansebordet til Vatikanet. Hvordan kan du si noe sånt?
Jeg er urolig for familien. Kan du komme og se på seansene hennes?
Du er tross alt verdens beste til å avsløre falske medier.
Olivia og jeg skal til Galápagosøyene.
Du hater jo ferier. Du sitter på rommet og øver på kortkunster.
Du får aldri sett skilpaddene.
Du elsker jo Sør-Frankrike. Og du kan besøke tante Vanessa.
Hvis hun vet at hun blir iakttatt av den store Wei Ling Soo, -
- avlyser hun seansen under et påskudd.
Gjerne hodepine, eller motvilje i rommet...
Ingen vet hvem du er, under alle de kineseriene.
Du kan utgi deg for hvem du vil.
Hvis hun lurte deg, må hun være god.
Men hun lurer ikke meg.
Jeg gleder meg til å finne knepene og avsløre henne.
- Utsette ferien? - Jeg kan ikke si nei.
- Du er besatt, Stanley. - Jeg blir ikke borte lenge.
Greit. Bare reis.
Du har alltid kjent meg inn og ut. Helt siden vår første middag.
Jeg tryllet av deg rubinringen, og la den i ditt bløtkokte egg.
- Jeg skjønte hvordan du gjorde det. - Du var veldig imponerende.
Det krevde bare logikk og sunn fornuft.
Du tok ringen i hånden og avledet meg ved å søle salt.
Du ble visst tiltrukket av at jeg tenkte så klart.
Ja, din logiske sans kan måle seg med min, men du er vakker også.
Som du har sagt så ofte, Stanley: Vi er som skapt for hverandre.
For en uventet glede -
- å bli overrasket av min yndlingsnevø og Howard Burkan.
- Lille Howard. - Burkan Den Store, om jeg må be.
Du er den eneste av mine nevøer og nieser som ikke kjeder meg til døde.
Jeg kunne ikke vært mer enig.
Hvis du var en litt blidere type, ville du nok hatt venner.
- Han har en venn i meg. I entall. - Han holder ut med meg.
For andre er du Burkan Den Store, men for meg er du lille Howard, -
- som tok yndlingssjalet mitt, klippet det i to med en saks, -
- svingte tryllestaven over det, og ikke fikk det helt igjen.
- Jeg holdt på å lære det. - Det kom hun aldri over.
Hva skyldes æren?
Jeg kommer for å avsløre enda en synsk bedrager.
Etterpå vil jeg ha blodpudding.
Familien Catledge holder seanser i villaen sin.
De fant et medium med sterke evner. Hele Cote d'Azur snakker om det.
En Sophie Baker, fra USA. Virkelig dyktig.
- Men Stanley skal avsløre henne. - Jeg kan knapt vente.
Velkommen! Så herlig å se dere!
- George, Caroline. Stanley. - Stanley. Gleder meg.
Du kan takke George og Caroline for at jeg er her.
De er ikke like godtroende som Carolines mor og bror.
De håpet jeg kunne avsløre mediet.
Når Howard Burkan ikke kunne avsløre henne, er det ille.
Men så nevnte han sin venn Wei Ling Soo.
Vi er store beundrere.
Howard sa kanskje at hun heter Sophie Baker. Har du hørt om henne?
Nei. Men sleipe svindlere endrer jo navn hver måned.
Jeg glemte å nevne at hun er her med sin mor.
Holdt du øye med moren under seansene?
- Eller dempet hun lyset? - Caroline, du sto like ved.
Hun holdt min bror i hånden og fikk bordet til å sveve.
Jeg lette etter det vanlige utstyret, men forgjeves.
Hun skal prøve å få kontakt med far, som døde for et år siden.
Moren og broren din er ofre for et bedrag, som logikken sier deg.
Det fins ingen åndeverden. Og hvis det gjorde, -
- ville ikke en liten amerikansk sigøyner ha nøkkelen dit.
Bare en tomsing ville falt for det.
- Er moren og broren tomsinger? - Jeg har ikke møtt dem ennå.
De søker vel som de fleste et spinkelt håp -
- i en håpløs verden.
Hvem skal vi si du er?
Presenter meg som Stanley... Taplinger.
Jeg driver med import-eksport.
Mr. Taplinger, kom opp til huset. Kom, Howard.
- Hva er den fæle ulyden? - Broren min.
Han øver seg på serenader til Sophie.
- Howard! - Brice!
Får jeg presentere min venn Stanley Taplinger?
- Gleder meg. - God dag, mr. Taplinger.
- Hvor lenge blir De? - Ikke lenge. Jeg har andre ærender.
- Har du fortalt om Sophie? - Piken som er tankeleser?
- Hun får sensoriske inntrykk. - Hvordan da?
Det er vanskelig å forklare. Det er mentale vibrasjoner.
- Vibrerer hodet hennes? - En drink?
- Ja takk. Har du en whisky? - Ja visst har jeg det.
Sophie så meg i øynene og fortalte ting om meg hun umulig kunne vite.
Om gamle kjærester, og steder jeg har reist.
- Tror du hun kan det med meg? - Selvfølgelig!
Alle spørsmål du har om livet, det hinsidige... skål.
Kanskje du har en kjær avdød du vil ha kontakt med.
Sophie kan se fremtiden. Hun er synsk.
- Og en fryd for øyet. - Synsk, og et syn.
Mor skal opprette et fond som skal forske på det hun gjør.
Etter så mye skryt er jeg fyr og flamme.
Hun leser tanker hos Lounsberrys, men er tilbake når som helst.
De er noen rike of... venner av deg hun gjerne ville møte?
- Ja. Hvordan visste De det? - Mentale vibrasjoner.
Unnskyld, mr. Catledge. Telefon fra kontoret i Paris.
Unnskyld meg.
Han tar ingen avgjørelser om forretningen -
- uten å spørre Sophie til råds.
Hva kan jeg si? Han er en kronidiot.
Stanley, hvis du kan skjule sarkasmen -
- bare litt bedre, klarer vi dette lettere.
Alle håper på overjordisk hjelp, -
- men den eneste overjordiske vi møter, går i svart kutte.
Roper du på fanden, og det overjordiske... Der er hun.
Ja, der har vi henne.
- Mr. Talmudge. - Taplinger.
- Beklager. - De er like vakker som alle sier.
Takk.
Vent.
Ikke si noe. Jeg får... et mentalt bilde.
Er De fra Orienten?
Øst-Asia? Kina?
Har De reist i den delen av verden?
- Hvorfor sier De Kina? - Det er det bilde jeg får.
Hvilket bilde?
Ikke?
Samme det. Nå blir det borte.
- Og De er hennes søster? - Mor.
Er De virkelig? Så fine kinnben.
Eplet faller ikke langt fra stammen.
- Og hva gjør De, mr. Taplinger? - Jeg...
Vent. Sophie, hvilket inntrykk får du av mr. Taplingers yrke?
- Sophie er synsk. - Er hun?
Det er ikke helt klart, -
- men jeg får noen vibrasjoner -
- som kunne tyde på at mr. Taplinger reiser mye.
Ypperlige vibrasjoner, men mange har yrker som krever reising.
Jeg ser Tyskland. Har De vært i Tyskland?
- Faktisk var jeg nylig i Berlin. - Det var temmelig imponerende.
Mr. Burkan er tryllekunstner, som De sikkert vet, -
- og ble tilkalt for å finne feil ved min datter.
Men han ble her, full av begeistring.
- Hva har jeg havnet oppi? - De sa ikke hva De var av yrke.
Ikke Deres datter heller.
Av en eller annen grunn er de bildene jeg får tåkete.
Tåkete? Når De sier at bildene er tåkete, -
- er det rimtåke eller daltåke?
Mr. Taplinger er forretningsmann.
- Hva slags forretninger? - Import-eksport.
Jeg ser... kinesiske tegn.
- Kinesisk skrift. - Kanskje kvitteringen fra renseriet?
- De gjør narr av meg. - De er i feil verdensdel.
Jeg importerer kaffebønner og kakao. Fra Brasil.
Det klarte jeg ikke... Virkelig?
Vi får trekke oss tilbake. Sophie har hatt en anstrengende dag.
Det er slitsomt å kommunisere med åndeverdenen.
Mr. Taplinger tror ikke på åndeverdenen.
Tvert imot. Det ville vært et bra sted å åpne en restaurant.
- Vi må gå, Sophie. - Åndene må vel også spise.
Mr. Taplinger er utålelig.
Utålelig, ja. Men ikke helt utiltalende.
Gratulerer. Du la deg ut med alle på en eneste ettermiddag.
Jeg har sett alt dette før. Pen ung pike, med mor -
- til å drive med markedsføring og gud vet hva på seansene.
Du må se henne i aksjon. Jeg vil være der når du avslører dem.
Hun er ikke engang en god skuespiller.
"Jeg får bilder fra Orienten. Kina!"
- Vås fra ende til annen! - Jeg syns det var rimelig bra.
Du er tross alt Wei Ling Soo, og har akkurat vært i Tyskland.
- Ja, det er forlokkende. - Hun er slu.
Men hun er en bedrager.
Det fins ingen sjette sans, bare fem, og ingen åndeverden.
Men det fins sammentreff.
Vel var hun flink til å gjette, men la oss ikke legge for mye i det.
Datteren Deres vil prøve å få kontakt -
- med min kjære avdøde Harry i kveld.
Hun har ventet på riktig øyeblikk. Hun må ha de rette vibrasjonene.
Vi må kjøpe eller bygge et sted som er egnet til driften av fondet.
Det medfører en rekke kostnader, men alle elever må betale.
Og overskuddet går til forskning på det paranormale?
Det aller meste. Minus driftsutgifter og diverse.
De kan regne med min støtte.
Jeg har alltid visst at det var mer mellom himmel og jord.
For det vi ser, kan jo umulig være alt som er.
For en trøstesløs tanke.
Hvorfor skulle Gud gjøre seg alt det bryet hvis alt bare tar slutt?
Sophie er et levende bevis på -
- at verden er full av skjulte ting.
Hun er sånt et oppløftende vesen.
Ikke rart at Brice er så forelsket i henne.
Jeg jager alltid
regnbuer
ser en sky
drive forbi
alle mine planer
går som alle mine drømmer
opp i himmelen blå
noen får øye på et solglimt
jeg ser og finner alltid regn
Andre får vel inn et fulltreff
men jeg treffer aldri blink
å, tro meg
jeg jager alltid
regnbuer
håper at lykken finner meg men nei
- Du vet jeg er forelsket i deg. - Ikke gi bort hjertet så fort.
Du så meg i øynene -
- og med en gang kjente du meg bedre enn jeg kjenner meg selv.
Drømmene og ambisjonene mine. Ikke si du elsker en annen.
Nei, selvfølgelig ikke. Jeg har aldri hatt tid til å bli forelsket.
Mor og jeg har alltid reist rundt.
I motsetning til deg tilhører vi arbeiderklassen.
Ikke nå lenger. Jeg skal forsørge og skjemme deg bort resten av livet.
Liker du å reise? Seilferier?
Liker du å gå på fest, kjøpe smykker og klær og gå ut og danse?
Jeg er god til å danse. Jeg kan sikkert...
...venne meg til seilbåter og smykker.
Jeg hadde en interessant samtale med mr. Taplinger.
Han har en klassisk nevrotisk personlighetsforstyrrelse.
Intelligente foreldre, som kranglet. Står sin tante nærmere enn sin mor.
Besatt av døden. Nihilist.
Mener at livet ikke har noen mening. Tvers igjennom depressiv.
Sublimerer alt i kunsten. Og han er litt av en kunstner.
Han begynte som utbryterkonge.
Interessant. Han, om noen, ville flykte fra virkeligheten...
Men som Freud vil han ikke la seg forføre av barnslige tanker -
- bare fordi de er mer trøsterike.
En veldig ulykkelig mann.
Jeg liker ham.
- Miss Baker. - God kveld.
- Uthvilt, antar jeg? - Ja, jeg tok et bad og en blund.
Og nå er De opplagt.
Ikke helt. Jeg hadde mareritt.
Jeg er ikke helt fremmed for det.
Jeg drømte at jeg ble forfulgt av en uhyggelig kineser.
De har fått Øst-Asia på hjernen. Hva kan det bety?
Jeg vet ikke.
God kveld. Jeg hører det skal være en seanse i kveld.
Hun har ventet på riktig øyeblikk, nå er planetkonstellasjonen gunstig.
Hva skal de være konstellert med? Ryggvirvlene Deres?
Kan De gjennomføre seansen hvis en i rommet er skeptisk?
Når De kontakter åndene -
- kan vi se sjelene deres da?
Hva er forskjellen på dem og spøkelser? Er de spøkelser?
- Sjelene deres er noe annet. - Har De hørt om ektoplasma?
Er ikke det noe melkeaktig, som yoghurt?
De er en spøkefugl.
Det ser ut som yoghurt, men er faktisk mrs. Catledges avdøde mann.
Middag. Kom til bords, Sophie.
- Er ikke lyset perfekt, mor? - Hva skjer under en seanse?
Jeg tror De bare spiller uvitende om det okkulte.
Onkel Charles var på en seanse der det skjedde mye utrolig.
Uken etter ble mediet avslørt og fengslet for omfattende svindel.
Charles...
Onkel Charles... En fuktig grav.
Hva sa De?
Hva? Jeg fikk bare...
Jeg fikk bare noen mentale bilder. Unnskyld meg.
Kom, Stanley, la oss... Du er jo helt forstenet.
Min onkel druknet for mange år siden.
Da hun hørte navnet, etterapet hun transe og mumlet "En fuktig grav".
Hun visste at søsteren min ble gift 7. mars, med en bankdirektør.
- Hun kunne umulig vite... - Ikke du også ...!
Jeg gjør kort prosess i kveld, under seansen.
Nå vil jeg at alle tar hverandre i hånden...
...idet vi påkaller...
...åndeverdenen.
Vi er samlet her i kveld for å kontakte en sjel.
Sjelen til Grace Catledges avdøde ektemann.
Far til Brice og Caroline.
Nå skal jeg prøve å gå inn i en transetilstand.
Jeg faller... dypere og dypere...
...inn i en transe.
Harry Catledge, gi meg et tegn.
Gi oss et tegn!
Harry!
Er det deg, Harry?
Ånd, gi oss ett signal for ja.
To ganger for nei.
Harry, har du det godt?
Er du lykkelig?
Ånd... hvis du kan høre meg...
...så gi meg et tegn.
Det er ikke mulig.
Vi har da begge fått ting til å sveve.
En gang fikk jeg en tiger til å sveve.
Men her var det hverken tråder eller streng.
Lyset svevde til jeg grep det.
Jeg fortalte akkurat...
...mr. Pepperidge her hvor flott du fikk lyset til å sveve, -
- tilsynelatende uten støtte.
Tilsynelatende er nøkkelordet her.
Er det Pepperidge, eller Talmudge eller Taplinger?
Det var et virkelig vidunderlig, fantastisk kunststykke.
Jeg grep lyset, og det var ikke noe som holdt det.
Det er ikke noe å finne.
Datteren min er ikke i underholdningsbransjen.
Hun gjør ikke kunster. Hun er et medium.
Jeg håper ikke seansen skuffet Dem.
Nei, den var perfekt. De var meget dyktig.
Aldri har jeg sett mor så glad. Blir De med ut for å høre heit musikk?
- "Heit" musikk? - Kom, Sophie.
Er De ikke utslitt av åndeverdenen?
Veldig. Men jeg elsker heit musikk.
Jeg håper ikke De blir plaget av mareritt om kineseren mer.
Jeg har skjønt hvem han symboliserer.
Jaså?
Da jeg var veldig ung -
- dro jeg for å se Wei Ling Soo. Har De hørt om ham?
En hvit mann som opptrer som kineser. "Den Store Orientalske Trollmann".
Jaså. Likte De forestillingen?
Ja, veldig. Han var fabelaktig.
Han tryllet vekk en elefant.
Jeg var helt lamslått.
Men det var selvfølgelig et mekanisk triks som alle kan lære seg.
- Og Deres forestilling? - Det er ikke en forestilling.
Det er triks, som kortkunster, eller et forsvinningsnummer.
Jeg sier De er Wei Ling Soo.
Jeg sier De ikke kan gjøre noe som ikke jeg kan gjøre Dem etter.
Det tror jeg så gjerne. De er dyktig.
Men at De kan kopiere mine mirakler -
- beviser ikke at de er humbug.
Det var litt av en oppvisning. Hun imponerer meg.
- Og du fant ingen tegn på svindel? - Ikke ennå.
Du kom for å rive masken av henne, men hun rev masken av deg.
Ja, hun utfører jo utrolige kunststykker, -
- men det forblir et faktum at det hun påstår hun gjør, -
- om enn aldri så perfekt utført, rett og slett ikke er mulig.
Hvem vet hva som er mulig?
Som lege ser jeg at de gjør nye oppdagelser hele tiden.
Ting vi aldri hadde drømt om. Å kurere en blind -
- ved at hun legger seg på en divan og snakker om barndommen.
- Hvem skulle trodd det? - Det utfordrer jo verdensbildet!
Hvis det fins en åndeverden, et liv etter døden, -
- sjeler, tankelesning, spådommer...
Ja, det er en rival til vitenskapens verdensbilde.
Hvis det hun hevder er sant, ville jo alt fått en ny betydning.
Og en betydning full av håp.
- Hvis det var mer her i livet... - Mer hva?
At livet ikke ender med døden? At universet er skapt?
At Gud fins.
La oss ikke bli revet med her. Kvinnen er en sjarlatan.
Så deprimerende livet enn er, så er det bare sånn livet er.
Det fins ingen overnaturlig verden. Det dere ser der ute, er alt som er.
Nietzsche gjorde seg svært så overbevisende ferdig med Gud.
God morgen.
- Får jeg lov? - Har De sovet godt, mr. Taplinger?
Eller skal jeg bruke Deres kinesiske navn?
De er en gløgg liten lurendreier, miss Baker.
Hva skal De i dag?
Jeg skal se på fugler med Brice. Blir De med?
Det er tåpelig å se på fjærkledd kre og hva de bedriver i naturen.
- Bli heller med meg. - Hvor da?
Jeg kjører til Provence for å besøke min tante Vanessa.
Vi kunne spise lunsj og snakke. Bli bedre kjent med hverandre.
De tror De kan få meg til å avsløre hvordan jeg narrer folk.
Kom igjen. Brice Catledge overlever nok -
- å ikke kunne sikle på Dem i et par timer.
Jeg kan godt tenke meg å se Provence. Jeg har aldri vært der.
Får De aldri dårlig samvittighet -
- av å få mrs. Catledge til å tro at hun snakker med sin avdøde mann?
Får De aldri dårlig samvittighet -
- av å krype rundt og knuse folks drømmer og håp?
Ikke hvis det er falske håp.
- Hvis de hjelper dem å leve. - Innrømmer De at det er bedrag?
Har De Deres kyniske side etter bestefaren Deres?
Sjømannen som manglet en finger.
En tå.
Hvorfor ser De sånn på meg?
- Hvor er De fra? - Kalamazoo.
Det ligger i Michigan. Og De er fra London.
Jeg ser et hvitt hus i Belgravia.
14... nei, 16.
Wilton Crescent.
Et piano...
Det er korrekt, og virkelig utrolig. Og jeg nekter å tro det.
Jeg er en rasjonell mann, som tror på en rasjonell verden.
Alt annet er galskap.
De vil helst at jeg skal være en bedrager, -
- så ikke hele verdensbildet Deres raser sammen.
Tvert imot. Jeg ønsker inderlig at De ikke er en bedrager.
Men tenk så flaut det ville vært for Dem.
Hele livet har De rast mot spiritisme i all offentlighet.
Da måtte De stått frem og innrømmet at De tok feil.
- Jeg tar ikke feil. - Var det derfor Jenny slo opp?
Hvordan kan De vite om Jenny?
Jeg ser langt, lyst hår.
En herlig latter.
Ja, hun hadde en nydelig latter.
Hvem vil ha en treig pessimist som stenger seg inne på rommet -
- og øver kortkunster?
Jeg skal si Dem hvem som vil ha en mann som øver kortkunster.
En engasjert kunstner. Olivia, min forlovede.
Ja...
...Olivia.
Jeg ser to som er som skapt for hverandre.
At De kan spise så mye ...? Vi spiste akkurat lunsj.
Jeg elsker å spise. Psykologen sier jeg trenger kjærlighet.
Jeg tror jeg bare er sulten.
Mange trenger kjærlighet, men de spiser seg ikke til den.
- Vil De ha? - Nei takk.
- Dette er så vakkert. - Det går over.
Stanley! Så snilt av deg å komme.
Og du må være Olivia.
Olivia? Nei.
Olivia er brunette.
Hun er litt høyere enn meg. Hun er i London.
Hun vil dra snart, så hun kan fortsette på boken sin.
Jeg heter Sophie.
Du må være den amerikanske piken som har begeistret Catledges.
Sophie sier hun er tankeleser. Så pass på hva du tenker.
Alle kjenner de slu renkene du har i sinne.
Stanley tror ikke på spiritister. Skurker, hele bunten, sier han.
Da er du en søt skurk.
Hvis du ser alt og vet alt, hvor har tante akkurat vært?
Et sted der det gjaldt helsen.
Jeg ser bad...
Er det isjias... eller gikt?
Det er isjias. Det var jamen forbløffende.
Hvordan kan du vite at jeg nettopp har vært på kuropphold i Italia?
I hvert fall ikke gjennom vibrasjoner.
Han har alltid hatt fanatisk tro på vitenskapen. Alt fra han var seks år.
En av de snilleste lokale prestene sa -
- Stanley var sognets eneste barn som ville ende i Helvete.
Hvorfor dra til Italia og betale for å bade i vann -
- som ikke eier annen legende kraft enn vannet i ditt eget badekar?
Det vil jeg ikke diskutere. Det vekker udyret i deg.
Du kjøper fortsatt den dumme eliksiren.
Det er en helsemikstur! Svovel, sirup og byggekstrakt.
Motbydelig. Uten påvist effekt. Kanskje som brekkmiddel?
Er jeg den siste fornuftige mannen i verden?
Jeg elsker ham, men han var uforbederlig som barn.
- Kan jeg by på noe? - Nei takk, bare litt vin.
- Vi har akkurat spist. - Er det kake?
- Du skal da ikke spise mer? - De er nydelige.
Utrolig! Fortell om tante Vanessas fargerike fortid.
La henne være. Hun er ikke en ape på sirkus.
Har du en telefon jeg kan låne?
Jeg har en avtale med Brice snart, men det rekker jeg aldri.
Brice Catledge er det persillebladet som elsker henne -
- og gladelig ødsler familieformuen på å støtte svindelen hennes.
- Tenk, han priser henne i sang. - Det lyder romantisk.
Men det forstår jo ikke du. Da måtte du blitt menneske, som oss.
Den står her på kontoret.
Hvorfor hakker du på henne? Hun er trivelig, selv om hun er svindler.
Tryllekunstnerens grunnregel er at han aldri må gjenta et nummer.
En dag ser noen grepet, og da blir han tatt.
- Men jo mer jeg ser av henne... - Ja?
...desto mer forbløffet blir jeg.
Kan hun være ekte?
- Snart tviler jeg på fornuften min. - Den har jeg alltid tvilt på.
Du har alltid vært skråsikker på alt i verden.
Jeg ville lære deg at vi ikke vet noe. Vi vet virkelig ingenting.
Vi er bare stakkarslige, begrensede mennesker.
En gullfisk forstår ikke hvem som skifter vannet i bollen.
Gid hun var ekte. Det ville fordrevet den mørke skyen som følger meg.
Din forlovede ville likt en litt blidere brudgom.
Hun liker meg som jeg er. Sophie sier vi er skapt for hverandre.
- Har hun møtt henne? - Nei. Men hun gjetter riktig.
Jeg sa jeg blir forsinket. For nå skal jeg smake blodpudding.
Fortell meg noe om tante!
Har du et lommetørkle -
- eller et klesplagg, eller et smykke jeg kan bruke?
Perlene mine.
De er nydelige.
Ja.
Jeg får noen...
...tåkete bilder...
Og så den vanlige dramatiske gjødslingen.
Jeg ser en betydelig engelskmann.
Kanskje et parlamentsmedlem.
Fortsett.
- En kjærlighetsaffære. - Utrolig. Det kan du umulig vite!
- Det er noe galt. - Hva?
Han er gift. Jeg ser en rekke stevnemøter.
- Jeg har ikke fortalt noe! - Han kan ikke gå fra sin hustru.
- Du fikk hjertet ditt knust. - Du er et mirakel.
- Du sverget å aldri elske igjen... - Hvordan gjør hun det?
...og aldri gifte deg.
- Dette er ufattelig. - Perlekjedet er et symbol.
Det er fra bruddet.
Han ga meg det kjedet den siste kvelden vår sammen.
Sophie... Fins det virkelig en åndeverden? Har du kontakt med den?
Er det mer? Har jeg ikke sett det? Hvor har du vært hele mitt liv?
Når ble du klar over at du hadde disse utrolige evnene?
Jeg var veldig ung. Tenåring.
Og så ville du leve av det?
Far forlot oss. Vi var veldig fattige.
Jeg er målløs! Jeg har alltid trodd -
- at livet, traurig og tragisk som det er, var alt vi hadde.
- Men du er beviset på at det er mer. - Mer hva?
Mer mystikk, mer magi.
Å, kjære vene...
Jeg ordner det.
Jeg fikk en vibrasjon av angst da motoren begynte å ryke.
Jeg skal se på det. Det aner meg hva det er.
- Hva skal du? - Ingen fare. Jeg tror det er...
Jeg er faktisk flink med alle former for mekanikk.
Jeg monterte hele motoren igjen, men har to deler til overs!
Jeg fatter det ikke! Bare jeg får dem på plass igjen.
- Fort, snart regner det. - Neida.
Nei. Det er klar himmel. Jeg må bare ordne dette.
- Det regner! - Øyeblikk. Jeg må bare få dem på.
Vi må få opp taket!
Det går ikke uten å ta av dette.
- Løft. Dra! - Den sitter fast.
- Ikke sånn. Den går i stykker. - Det lyner. Vi dør.
Den sitter fast et sted. Inn under bilen!
Den har fire gummidekk! Den kan ikke bli truffet av lynet.
Inn under bilen.
- Vi dør! - Løp! Løp!
Stanley!
Jeg har deg.
Herregud! Jeg vet hvor vi er!
Vi kan gå inn der. Kom!
- Er det åpent? - Det var alltid åpent før!
Herregud! Nå blir jeg helt opprømt.
Du store min. Tenk at jeg fant dette stedet. Det er et observatorium.
- Gudskjelov at vi fant det! - Det er bare litt vann.
Vi kunne blitt truffet av lynet. Eller dø av lungebetennelse.
Det ville ikke forloveden din likt.
Dette hadde aldri skjedd med Olivia.
Hun er for dyktig. Hun ville reparert bilen.
- Er hun mekaniker også? - Nei, hun er bare flink til alt.
- Så heldig for deg. - Ja... Det er vel det.
Hva ser du på?
Du aner ikke hvor sørgelig du ser ut.
Jeg er iskald.
Kan du holde rundt meg?
- Du kan få vesten min. - Du er våtere enn meg.
Bare legg armen rundt meg. Litt kroppsvarme.
Tante tok meg med hit da jeg var liten.
- Man kan åpne taket. - Er det sant?
Du kan se verdensrommet. Det er uhyggelig.
- Kan du åpne det? - Det er neppe lurt akkurat nå.
Vi har akkurat løpt fra uværet.
Vi får bare vente.
- Hvorfor er universet uhyggelig? - Det er så stort.
Men jeg var jo liten den gangen.
Stakkars bilen til Howard.
Har du fått varmen?
Med alle dine evner til å se inn i fremtiden, -
- kunne du forutse -
- at da du så meg i kineserdrakt trylle bort en elefant, -
- så ville vi to en dag havne i et forlatt observatorium -
- i et uvær i Sør-Frankrike?
- Det var svært så ironisk. - Morbid.
Jeg er søvnig. Jeg tar en liten lur.
- Regnet har gitt seg. - Det er en stund siden.
Jeg ville ikke vekke deg. Du sov så fredelig.
Ja, for første gang på veldig lenge.
Er det denne her som åpner taket?
Jeg skal vise deg det. Jeg har aldri glemt det.
Syns du det er uhyggelig?
Nei.
Jeg syns det er ganske romantisk.
Hvem har bortført mitt hjerte?
Om hvem, tror du, drømmer jeg?
Umulige drømmer som bare vil smerte
jeg tror jeg alltid vil være lei
hvem er lykken for meg?
Hvem gir jeg ja, aldri nei?
Det kan vel alle tenke seg
ingen annen en deg
To øre for tankene dine.
- Ikke noe. - Vet du hva jeg tenker?
Jeg vil ekte deg utpå sensommeren på Donaldsons yacht.
Den er enorm, så vi kan be så mange gjester vi vil.
Etter bryllupet stevner vi ut med alle som vil være med.
Fra Monaco til Hellas. Og så hvetebrødsdager på en gresk øy.
Hva sier du?
Fjonge greier for en pike fra Kalamazoo.
Vi skal bo i Europa. Du leder fondet ditt og blir verdensberømt.
Jeg blir så stolt av deg. Mor har vært så lykkelig siden du kom.
Før var hun veldig trist, men nå har hun gnist.
Pierre, bær eskene opp på mademoiselles værelse! Takk!
- Hva er det? - Kjolene du beundret i byen.
Jeg kjøpte dem. Alle sammen. Jeg sa jo jeg ville skjemme deg bort.
Skal jeg selge sommerhuset ved stranden i New Jersey?
Da lar jeg være. Jeg hadde ikke lyst heller.
Jeg er så knyttet til det. Så fint at du sier det, Harry.
Fortsett.
Harry, jeg håper at spørsmålet ikke gjør deg forlegen, -
- men jeg er nødt til å spørre.
Har du alltid vært trofast?
Jeg visste det!
Enkelte såkalte venner antydet noe annet, -
- at du hadde et langvarig forhold til Sally Summers.
Jeg trodde egentlig aldri på det.
Men jeg dessverre tenkte jeg nok litt på det.
Jeg er så lettet over å vite at jeg var din eneste.
For jeg var vel det, ikke sant?
Jeg føler meg så vidunderlig.
Neimen, går du morgentur? Er du ikke på rommet og øver?
Jeg er for oppstemt. Hva skal Brice og du i dag?
Brice er i Paris denne uken. Mor og jeg skal bade.
- Det er neppe noe for deg. - Visvas! Jeg sier ja takk.
Jeg kjøper badebukser, så ses vi ved bassenget.
- Vi skal bade ved klippene. - Klippene? Enda bedre!
Lev farlig. Vi lever bare en gang.
Eller to-tre ganger, hvis du har ektoplasma nok.
- Du svømmer bedre enn jeg trodde. - Jeg danser bedre også.
- Da må du be meg ut på dans. - Kanskje.
Nå som livet ikke lenger er et slit, leit, tomt og ørkesløst.
Det var et sitat. Dickens?
Å, stakkar. Frue, vidunderbarnet har mye å lære.
Er det ikke Dickens? Det er det.
Beethovens syvende er min yndlingssymfoni.
Men også strykekvartettene er storslåtte.
Særlig de senere. Den femtende og sekstende.
De er intellektuelt krevende.
Men fortvil ikke! Intellektet ditt kan kultiveres.
Fantastisk. Jeg har luktet på disse rosene hundre ganger, -
- og likevel har jeg aldri riktig kjent duften før nå.
Synd. Resten av menneskeheten, treskallene, i dine øyne, -
- gikk og luktet på rosene, og du fikk ikke være med.
De nøt det. Men på en tanketom måte.
De stoppet aldri opp og tok seg tid til å tenke på -
- hvor råttent alt ser ut til å være.
Å bli født, ikke gjøre noen skade, og likevel bli dømt til døden.
Merk at jeg sier "ser ut til å være".
Alvin? Stanley Crawford her.
Ja, Wei Ling Crawford. Har du det bra?
Bra. Glimrende.
Jeg har tidenes nyhet til avisen. Og du skal få den først.
Nei... Jo, det gjelder teater, på sett og vis.
Men det berører mye mer enn det.
Det er vitenskap, det er filosofi, det er religion.
Brice kommer hjem fra Paris i kveld. Uken gikk så fort.
Har du sagt ja til frieriet?
- Han presser meg hardt. - Jeg ville slått til.
Tenk logisk. Et null uten skolegang fra en by med et latterlig navn -
- og med mirakuløse evner, som du fikk uten egeninnsats...
Og nå har du fått smaken på det gode liv. Dyre båter, biler.
Vet du hva, Stanley?
Jeg er ikke fullt så desperat som du vil ha det til.
Det er flere...
...velstående herrer som har forelsket seg i meg.
Virkelig? Det ville jeg ikke gjettet.
Men med dine evner er du selvfølgelig automatisk fengslende.
Og du har tiltalende trekk. Men det er evnene dine som er...
Jeg vil ikke si "sjarmerende", men de er avgjort imponerende.
Du sier jo selv at jeg har tiltalende trekk.
Mer enn det. Når lyset faller akkurat riktig.
Når på dagen er det?
Hvis jeg vil ta meg godt ut på en jobbsamtale?
I skumringen. Du er vakrest halv ni-tiden en dus sommerkveld.
Så det bør altså være tussmørke, så en ikke ser meg for klart?
Nettopp.
Du må belyses akkurat sånn som elefanten jeg tryllet bort.
Jeg tror det holder med det.
- Kommer du på ball i palasset? - Ja, selvfølgelig.
Jeg har drømt om et sånt ball hele livet.
- Har du følge? - Å, ja, jeg har.
Den mest sjarmerende kvinnen i hele Sør-Frankrike. Tante Vanessa.
Jeg liker henne.
Jeg skal danse og drikke og nyte alt det du har skjenket livet mitt.
Kanskje til og med vi to kan ta en dans.
Sa ikke du at vi kanskje kunne ta en dans?
Mentale vibrasjoner sa deg at føttene mine tar livet av meg.
Vær så god. Hun er så glad for Deres støtte. Tante Vanessa?
Du er den eneste som ikke har sagt noe om utseendet mitt i kveld.
Jeg er overveldet, Sophie. Jeg ante ikke du kunne være så pen.
Se, det kan jeg like.
Du må ha flyttet fjell for å oppnå den virkningen.
Takk.
Og helt uten hjelp av belysningen elefanten din får.
I morgen har jeg pressekonferanse om deg.
Si meg, Stanley...
Når du ser bort fra evnene mine...
...som har forandret livet ditt så mye...
...har du ikke...
...i den tiden vi har tilbrakt sammen...
...gjort deg noen andre tanker...
...om meg?
Jeg har jo sagt jeg beundrer deg.
Jeg mener ikke som spiritist.
Men som kvinne.
Som kvinne? Besynderlig spørsmål.
Jeg har aldri sett på deg som kvinne.
Du var en sjarlatan, til du overbeviste meg.
- Nå er jeg ydmyket, og stolt. - Er du stolt av meg?
Av deg? Nei, av meg selv, -
- fordi jeg var storsinnet nok til å innrømme at jeg tok feil.
Jeg har vært temmelig overlegen og ubehøvlet.
Sett ned på andres tro.
Så du har aldri tenkt på meg som en kvinne?
Jeg var sikker på at vi ikke har samme kjønn.
Og ikke verst å se på. Sammenliknet med andre.
Jeg har avslørt noen medier som var temmelig lite tiltrekkende.
Du vet at jeg tenker alvorlig på å gifte meg med Brice?
Alt annet ville vært vanvidd.
Du syns ikke det ville vært... litt overilt av meg?
Du kan jo se inn i fremtiden. Du får nok positive vibrasjoner.
Logisk sett er han en ypperlig fangst.
Mer enn du kunne håpe på med din ubetydelige bakgrunn.
Og nå som du blir verdenskjent vil du klare deg fint økonomisk, -
- men aldri få like stor formue som Catledge.
Og du vil bruke tiden på fondet. Han blir til stor hjelp for deg.
Så den tiden vi har tilbrakt sammen...
...har ikke gjort noe inntrykk på deg...
...i det hele tatt?
Neimen...
...du står da vel ikke der og sier at du føler noe for meg?
Og sett at jeg gjør?
Det er jo absurd. Forestiller du deg at vi to...
Er det ikke nok at du har åpnet mine øyne for livets gleder?
Du har erobret hjernen min, må du erobre hjertet mitt også nå?
Jeg tenkte bare at i den tiden vi har hatt sammen...
...at du...
Forstå meg rett. Jeg har stor respekt for deg.
Og i morgen sier jeg det til hele verden.
Unnskyld meg.
Der er du jo, Stanley. Jeg har danset til utpå morgenkvisten.
Det lille mediet har blitt glad i meg.
Du er hennes beste presseagent.
Nei, hun har følelser. Hun tror visst hun er forelsket i meg.
- Dere er jo opptatt begge to. - Ja, det er meningsløst.
Snart kan hun ha fanget seg en rik, ung mann, omenn et null.
Og Sophies egne vibrasjoner sier Olivia og jeg er skapt for hverandre.
- Du har visst tenkt på det. - Jeg stusset virkelig.
- Hun var slående vakker i kveld. - Det var hun.
Hun gjorde en temmelig overraskende entre.
Kom. Jeg må kjøre hjem til Provence.
Og du må snakke med journalistene om et par timer.
Hvordan oppdaget De miss Baker?
Jeg kom for å avsløre henne, som utallige andre.
Men jeg kom til den ugjendrivelige konklusjonen -
- at hun er et ekte medium.
Hvordan kan De være så sikker på at hun er ekte?
Jeg kan alle knepene. Å avsløre svindlere min spesialitet.
Hvilke fremtidsplaner har hun?
Hun vil stifte et fond og en skole for det okkulte.
Hvordan føles det å ha tatt feil om det okkulte i alle disse årene?
På den ene siden er det pinlig.
Men jeg er også glad for å kunne se nye muligheter i livet.
Så De føler ikke lenger at verden er så rasjonell og forutsigelig, -
- som De så innbitt, og ofte krenkende, har påstått?
Jeg fortjener kritikken. Jeg har alltid hatt stor tro på vitenskapen.
Hva kan jeg si?
Men det kan se ut som om -
- troen på menneskets verdighet -
- ikke er nok.
Det blir et fabelaktig fond.
De er venner, så jeg kom straks, men klarte ikke å avsløre henne.
Så jeg tilkalte Wei Ling Soo i skjul for å avsløre henne.
Og dere ser hvordan det gikk. Nå er han hennes største beundrer.
Unnskyld, jeg har alvorlig nytt. Din tante kom ut for en bilulykke.
- Hva har skjedd? - Hun ligger på sykehuset.
- Jeg må dit. - Jeg kjører deg.
- Det er Stanley. - God dag.
Hvordan har hun det?
- På engelsk. - Hun er på operasjonssalen nå.
- Alle gjør sitt beste. - Blir hun bra igjen?
- Akkurat nå er utfallet usikkert. - Usikkert?
De kan vente der inne.
- Er De med på operasjonen? - Ja.
- Ingen fare. Staben er svært dyktig. - Hun er en utrolig dame.
Jeg ble egentlig oppdratt av henne. Hun har vært gjennom mye.
- Sett deg. Jeg henter te. - Nei, jeg er altfor opprevet.
- Kanskje jeg kan finne whisky? - Høres bedre ut.
- Hun skulle ikke kjørt, gamle damen. - Vi får stole på legene.
En føler seg så hjelpeløs.
Men man kan ikke gjøre annet enn å beholde roen, og be.
Bønnens makt. Jeg har alltid ledd av den.
Jeg også. Men noen sverger til den.
Jeg vet dette lyder ufølsomt, særlig fra en vitenskapsmann.
Men hvis det går riktig ille, -
- kan du i det minste kontakte sjelen hennes gjennom Sophie.
Ja. Det er jo en trøst, ikke sant?
Jeg hadde aldri trodd jeg skulle si det, men jo...
Du holder motet oppe, og jeg finner den whiskyen.
Jeg vet ikke om du kan høre meg.
Og jeg har ikke alltid ført noe eksemplarisk liv.
Ikke bare har jeg vært skeptiker og ateist, -
- men enda verre, en mann full av forakt for -
- mennesker som gladelig godtar tanken på -
- en velmenende farsfigur der oppe.
Jeg har alltid sett på det som barnslig ønsketenkning.
Alt dette håpet om et mål her i livet, -
- en større mening.
At all vår lidelse på en måte var et ledd i...
...en større plan.
Men hvis det jeg har sett i det siste er ekte, -
- så har jeg ikke alle svarene.
Det er mulig, ja, rett og slett logisk, -
- at livet er noe vi har blitt gitt, for å tjene et høyere mål.
Og at du kunne være virkelig.
Selv om jeg ikke har rett til å forvente noe, -
- er min tante, som jeg elsker, i livsfare.
Og derfor ber jeg deg...
Jeg ber deg...
Vent nå litt.
Dette er den dummeste dyngen med vrøvl -
- jeg noen gang har hørt.
Min logiske sans sier at jeg...
...faller i en forlokkende sump av søtladent, høyttravende vås -
- fordi jeg vil at tante skal overleve.
Den piken...
...er en svindler.
- Jeg sa jo de var dyktige. - Burde jeg ikke bli?
Du kan ikke gjøre noe her. Hun sover godt og medisinen virker fint.
Operasjonen gikk flott. Hun er utenfor fare.
Jeg begynte faktisk å be for henne.
Men så forkastet jeg hele tanken som rent sludder.
- Miss Sophie Baker også. - Sier du det?
Hvis Sophie er en svindler, hvordan får hun til det hun gjør, da?
Stanley! Vi var så urolige.
Vi var så bekymret for din tante Vanessa.
Gudskjelov!
Jeg kan forsikre Dem om at Gud ikke hadde noe med det å gjøre.
- Hun hadde dyktige leger. - Vi har sittet som på nåler.
Kunne ikke Sophie forutsett utfallet og beroliget dere?
Jeg visste det ikke! Pressen kastet seg over meg.
Ellers hadde jeg blitt med deg på sykehuset.
Det er overstått nå. Når enden er god, er allting godt.
Det er ikke Dickens.
Nå som enden er god, skal vi gå ut i hagen?
Brice, mrs. Baker. Jeg er så spent på arbeidet med fondet.
- Det er noen økonomiske faktorer. - Mor, jeg blir her.
Jeg vil gjerne høre i detalj i hvor høy grad...
Det er ikke til å fatte, alt hva du må ha tenkt på.
Vanessa er så elskelig.
En mann som venter mens hans kjære blir operert tenker ofte febrilsk.
Jeg tenkte at hvis jeg ba ville jeg kanskje bli bønnhørt.
Tenkte du på bønn?
Det hadde jeg aldri trodd jeg skulle høre deg si.
Og mitt ess i ermet var at selv om tante Vanessa skulle gått bort, -
- kunne du alltids fått kontakt med henne i åndeverdenen.
Og det fikk frem smilet hos meg. Men hun klarte seg jo.
- Du ser utslitt ut. - Hvem ville ikke det?
Jeg trenger et bad og en blund. Unnskyld meg.
Selvfølgelig.
Så lettet jeg er. Tante Vanessa er sånn en skjønn kvinne.
- Ja, hun er nydelig. - Vi må feire det med champagne.
Tante Vanessa er i bedring.
For ikke å nevne at hele denne tildragelsen -
- er utrolig tilfredsstillende.
- Føler du ikke anger? - Hvorfor skulle jeg det?
Fordi du fører din gamle venn bak lyset.
Å føre folk bak lyset er vårt fag.
Siden vi var barn -
- har jeg spilt annenfiolin for det selvopptatte, selvtilfredse...
Han er en genial fagmann. Jeg er bare en ussel dødelig.
Men etter å ha diltet i hælene på ham i årevis, -
- full av misunnelse og motvilje, -
- har jeg endelig fått narret den store Wei Ling Soo.
Jeg har lurt mannen ingen kan lure.
- Ikke helt, Howard. - Hvordan...
Du beundret effekten i Berlin. Jeg lovte å lære deg det -
- hvis du var snill gutt, men det var du ikke.
Et triks, Sophie.
Jeg kan ikke virkelig forsvinne og samle mitt ektoplasma, -
- som du ikke kan kontakte ånder.
- Jeg kan forklare... - Jeg fulgte deg med falkeblikk.
Howard holdt øye med din mor.
Men hvem holdt øye med Howard?
Du kunne fritt banke under bordet. Du grep lyset -
- og sverget det ikke var noe tau. Jeg trodde deg på ditt ord.
Du banket en gang for ja, to ganger for nei.
Da Sophie lånte telefonen hos tante, -
- ringte hun deg, og du ga henne opplysninger om tante.
Først kunne jeg ikke tro at du ville svike meg sånn.
Men som du vet er jeg misantrop, -
- så at folk handler amoralsk, -
- strider ikke mot mitt syn på menneskene.
Som gutter valgte vi begge magien som vårt yrke, -
- og begge øvde både dag og natt.
Jeg øvde like mye som deg og var like god, -
- men du slo an i hele verden som den store tryllekunstneren.
- Det var urettferdig. - Livet er ikke rettferdig, Howard.
Som regel er det faktisk temmelig grusomt.
På grunn av Sophie...
...begynte jeg å tro på magi.
Og en stund var jeg lykkelig.
Men det var idiotens lykke. Lykken er ikke naturlig for mennesket.
Og du har aldri øvd like mye som meg eller vært like god!
Unnskyld. Jeg møtte Howard her, da han kom for å avsløre meg.
Han avslørte meg lett, men vi avtalte å lure deg.
Jeg sa bare ja fordi det var så viktig for mor. Og meg.
Jeg ser på oppførselen din som en stor mann ser på guttestrekene...
...til pygmeer.
Du er en svindler, og det har jeg alltid visst, innerst inne.
Bare jeg ikke hadde kastet bort så mye tid på deg.
Nå er du bare en overlegen tørrpinn.
Vi ville gjøre deg et pek, men vi skadet ingen.
Omdømmet mitt vil ta skade av det.
Omdømmet ditt er jo rent ego!
Ja, det gikk litt over styr, men det skjedde ikke noe galt.
Du var lykkelig. Du elsket livet, for en gangs skyld.
Du så verden slik optimistene ser den.
Og vi hadde det gøy sammen. Så ikke si du kastet bort tid på meg.
Ellers hadde du sittet på rommet og stokket kort foran speilet.
Optimismen var selvbedrag.
Jeg begynte å lese den boken av den tyske filosofen du ga meg.
Jeg forsto ikke alt, men han sa: "Vi trenger illusjoner for å leve."
- Løgn, mener du. - Du levde lykkeligere med litt løgn.
Vil du virkelig ta sjelefreden fra Grace Catledge -
- nå som hun er sikker på at mannen elsket bare henne?
- Vi kan ikke bedra oss selv. - Vi må!
Hvis vi skal makte å leve.
Det er ikke jeg som sier det. Jeg bare siterer mr...
Nietzsche.
Og hvem vet egentlig hva som er virkelig?
Min bønn for tante var vrøvl. Legenes kunnskap var virkelig.
Nei! Det kan du aldri vite. For George, psykoanalytikeren, -
- ba også for din tante.
Kanskje hans bønner ble hørt. Kanskje englene liker ham bedre.
Jeg vil ikke nedlate meg til å samtale mer.
Jeg bor hos tante Vanessa til hun er frisk, og så farvel.
- Og du tilgir meg ikke? - Jeg kan ikke det.
- Det kan bare Gud. - Du sier jo at Gud ikke fins.
Og det var poenget.
- Godt å være hjemme. - Du er sikkert sterkere enn før.
"Det som ikke dreper meg, gjør meg sterkere."
- En stor mann sa det. - Ikke han "Gud er død" -fyren.
Han tar feil. Det som ikke dreper oss, gir oss real juling.
Å være nære på kan gi folk en vekker.
Jeg har et nytt forslag til bryllupsreise.
Etter de greske øyene kan vi dra til Sydhavet.
Jeg har alltid drømt om Bora Bora. Ville du likt det?
Jeg har aldri hørt om det. Men navnet høres eksotisk ut.
Eksotisk?
Du klarer alltid å velge akkurat det riktige ordet.
Ja, selvfølgelig, Olivia. Jeg er hjemme om et par dager.
Jeg skal bare få tante Vanessa på benene og gi et par intervjuer.
Jeg må glatte over noe. Der kunne jeg trengt din takt.
Ja, selvfølgelig. Ha det, kjære.
Du gleder deg nok til å dra hjem og legge alt dette bak deg.
Kanskje du liker Galápagos. Du beundrer jo Darwin.
Digre skilpadder, ja... Sikkert fint.
Og du må jo savne Olivia.
Jeg kan se på fotografiene at hun er en fin kvinne.
Elegant og stilfull. Perfekt for en mann med din smak.
Det er ingen tvil, vi er som skapt for hverandre.
Og din kvinne må ha utdannelse -
- for å stå på like fot.
- Og temmelig tiltrekkende også. - Ja.
Det er lett å se oss for seg side om side på livets landevei.
Et veldig vakkert par.
Det er ingen tvil om at vi passer perfekt sammen.
Som du selv ville sagt, er det det rasjonelle valget.
Det er jo ikke bare intellektuelt. Jeg elsker henne jo.
Hva insinuerer du? Det er noe i tonefallet ditt.
Selvfølgelig elsker jeg henne.
Eller sier du at jeg har forelsket meg i Sophie Baker?
- Jeg har ikke nevnt Sophie. - Jeg trodde du siktet til det.
- Sophie Baker, den lille svindleren? - Ja, den uslingen.
Hvorfor skulle jeg antydet at du var forelsket i Sophie?
Jeg vet aldri hva som foregår i de listige tankene dine.
Bare tanken på deg og den falske amerikanske tankeleseren ...!
Ja, det strider mot all fornuft.
- Du, en logiker, en intellektuell. - Sikkert og visst.
- Iallfall ikke triviell. - For å si det mildt.
Hun kan knapt måle seg med Olivia.
Sammenligningen er latterlig. Olivia er dannet og sjarmerende.
Sophie er en bondefanger som lever fra en svindel til den neste.
- Du kan ikke sammenligne de to. - Ikke dytt på meg slike tanker!
Selvsagt har hun opplevd trengsler.
Det er lett å fordømme de -
- som er født i mindre romslige kår enn oss selv.
Livet er hardt. Man gjør det man må for å leve.
Så sant som det er sagt. Og av og til velger folk feil, -
- og angrer på det, selv om... de ikke skadet noen.
Hvem har unngått feiltrinn her i livet?
Og det er noe veldig tiltalende ved Sophie.
Tross hennes avskyelige fremferd.
Ja. Hun har et et ganske vinnende smil.
Men hvor mye verdi skal man tillegge det legemlige?
Jeg verdsetter høyere dyder mer.
En vakker sjel.
Men det er ganske behagelig å se henne inn i øynene.
Og hun er underholdende.
Men Olivia er en dannet, kultivert kvinne.
Passende for en kunstner så genial som deg.
Ja, genialiteten min må en ikke glemme.
Og det er ingen grunn til å foretrekke Sophie fremfor Olivia.
Jeg ville sagt det motsatte.
Så du syns jeg skal være ærlig overfor Olivia -
- og fortelle henne at jeg helt ulogisk har forelsket meg i Sophie?
- Det er en uhyrlig tanke. - Det glade vanvidd.
Men jeg føler visst...
...at du elsker Sophie.
Jeg skjønner at du er perpleks og i villrede, -
- fordi den tåpelige logikken din sier deg at du burde elske Olivia.
Tåpelig logikk?
Og hvor lite betyr ikke logikken målt opp mot Sophies smil...
Hva er det du sier?
At verden vel kan ha et mål, eller ikke, -
- men den er nå ikke helt blottet for magi.
Jeg har irrasjonelle, varme følelser for Sophie Baker.
Som å se et triks jeg ikke gjennomskuer.
Bare gjør noe.
Det ryktes at hun har sagt ja til Brice Catledge alt.
Har du begynt å lese de store klassikerne?
Ja.
Du sa jeg ikke skulle fortvile. Det var håp for hjernen min.
Kanskje jeg var litt vel spydig.
Men du hadde begått ganske slemme sleipheter.
Den tiden er forbi.
Nå slipper jeg å bekymre meg for hvor jeg skal sove eller spise.
Så Brice Catledge har fridd til deg.
Ja. Svært så fristende, syns du ikke?
Ja, sikkert. Men jeg kommer for å tilby noe enda mer fristende.
Mer fristende enn dette?
Jeg kom for å si at uvisst av hvilken grunn, -
- en grunn som sikkert strider mot all fornuft, -
- har jeg i det siste opplevd små, ganske små, -
- men merkbare indre bevegelser, foranlediget av ditt smil.
- Så storsinnet av deg. - Jeg tenkte du ville syns det.
Med denne min store sjel, som kan være ytterst kompleks, -
- som hos alle store tenkere, har jeg bestemt meg for å tilgi deg -
- og ta deg under mine vinger.
Dine vinger?
Billedlig talt. Jeg har jo ikke vinger.
Jeg mener bare at hvor utrolig det enn lyder...
Og det er ingen liten gestus med tanke på at du har vanæret meg.
Jeg er altså... villig til å ta deg tilbake.
- Tilbake hvorhen da? - Under månen. På observatoriet.
Jeg angret på det jeg gjorde.
Jeg maktet ikke å legge om kursen.
Om forlatelse. Jeg er virkelig lei for det.
Og jeg tar imot din tilgivelse. Jeg vet det er generøst av deg.
- Men jeg må gå nå. - Gå? Jeg har ikke snakket ferdig.
Så snakk ferdig. Og gå. Jeg skal på middag med min forlovede.
Jeg kommer for å si at på tross av alt -
- er jeg villig til å gifte meg med deg.
Hva?
Du kan ikke tro ditt eget hell. Det skjønner jeg.
Vel er du et geni med kortstokken, -
- men du er elendig til å fri.
- Jeg har aldri fridd før. - Sier du det? Og forloveden, da?
Hun foreslo å gifte seg.
Jeg har aldri hatt lyst til å fri før.
Bruk hodet! Vi er ikke som skapt for hverandre.
Du sa selv at når hjertet styrer hjernen, blir det katastrofe.
Men saken er den at jeg elsker deg.
Og et sted i ditt forvirrede lille, kriminelle hjerte er du glad i meg.
Jeg gifter meg med Brice Catledge. Du rådet meg til det.
Du må da ikke høre på meg! Jeg er eksentriker.
Brice forguder meg! Og han tilbyr et liv med reiser, -
- og spenning, og luksus.
Han forguder deg, og du vil ikke bli forgudet. Du vil kjede deg.
Med å seile til greske øyer? Eller til Bora Bora?
Det er bare stein i havet! Men hvem reiser du med?
Vil du tilbringe livet med en mann som spiller ukulele for deg?
Du vet jeg liker deg veldig godt.
Jeg begynte til og med å forelske meg.
Men du fikk meg til å innse hvor irrasjonelt det var, -
- og beviste det med geometrisk logikk.
- Jeg var aldri så god i geometri. - Og hva har du å tilby?
Gretten surmuling? Fornærmelser?
Pessimistiske klager over hvor grusomt livet er mot alle?
Med deg er jeg ikke dyster.
Bare fordi jeg lurte deg til å tro at livet er mye mer enn det vi ser!
Jeg har ikke mistet pessimismen.
Men du er som en oase i den øde ørkenen.
Hva kan jeg tilby deg?
Et liv med et fremragende og vittig geni.
- Jeg må gå. - Jeg spør for siste gang!
- Ikke vær utakknemlig. - Farvel, Stanley.
Jeg står ikke her med luen i hånden og venter på ja fra en svindler!
Sier du ikke ja nå? Da tar jeg frieriet tilbake.
Hører du? Din irriterende lilleputt! Du kaster bort passet til paradis!
- Kan du tilgi meg, Stanley? - Jeg har tilgitt deg, Howard.
Som jeg har tilgitt Sophie.
Jeg trengte å få en bløtkake i fjeset.
Jeg så en helt ny side av deg. Det var forfriskende.
Selv nå spidder Sophies smil sjelen min.
Tror du at vi har en sjel nå?
Jeg tror at vi alle må finne vår egen grunn til å bejae livet.
Og min grunn er Sophie.
Da vet du i det minste at det er en tabbe å gifte seg med Olivia.
Jeg ringte henne. Hun ble ikke så sint som jeg ventet.
Hun var veldig fattet og fornuftig.
Hun er på Galápagos. Hun sa hun var skuffet.
Men hun var klar over at slikt skjer.
Og da var det nok best at vi skjønte det allerede nå.
For et herlig rasjonelt menneske. Jeg må besøke henne.
Hun er intelligent, pen, og liker tryllekunstnere.
Nå? Hvordan gikk det?
Tenke seg til, hun avviste meg.
Stakkars Stanley.
Den svindleren kunne fått meg, men valgte Brice Catledge.
Han er jo veldig rik, da, og kjekk.
- Jeg ville gjort henne lykkeligere. - Så du mistet henne til slutt.
Det er trist, for det var virkelig noe mellom oss.
Kjemi. Noe magisk.
Jeg sier kjemi eller magi fordi...
...jeg tror at for meg var det kjærlighet ved første blikk.
Kjærlighet ved første blikk er en slags magi, det.
- Du trenger en drink. Hva vil du ha? - Whisky, takk.
- Hun var tåpelig, i grunnen. - Fordi hun valgte en ung millionær?
Kanskje hun tar til vettet. Kvinner ombestemmer seg gjerne.
For sent. Jeg trakk tilbake frieriet.
Jeg lar meg ikke herse med av dådyrøyne og et smil.
Enda hun er så mye mer...
Hun fikk sjansen, og sa nei.
Så hvis hun ombestemte seg, ville du ikke sagt ja?
- For sent. - Du kan da ikke være så trassig.
Hvis hun våknet og innså -
- hvor lykkelig hun ville blitt, hvor festlig livet ville blitt...
...hvor høyt jeg elsker henne.
- Hun ga ikke noe gjensvar. - Ikke et eneste tegn på kjærlighet?
Hvis hun hadde gitt meg et tegn, -
- hadde jeg løftet henne i armene, båret henne vekk...
...og giftet meg med henne.
Alt jeg ville ha var ett tegn.
Sophie ...?
Vil du gifte deg med meg?
Oversettelse: Tron Furu Scandinavian Text Service 2014
Få din egen konto. Skrive til oss på hunddawgs@gmail.com
www.HoundDawgs.org